![](https://svobodneslovo.com/sites/default/files/styles/large/public/field/image/mokran.jpeg?itok=ymR4fQH5)
Clanek pochazi z Novayagazeta.eu
Minulý týden sankce EU poprvé zaútočily na ruský plyn – ovšem pouze na zkapalněný a určený pouze k přepravě do jiných oblastí světa.
Po dlouhých jednáních EU zakázala Rusku zpětný vývoz paliva přes jeho přístavy do třetích zemí.
Brusel označil tyto sankce za „ těžkou ránu “, a to i pro ruský energetický sektor. Kreml by skutečně mohl přijít o 2 miliardy eur ročně.
Pravděpodobnější ale je, že plyn zakázaný pro reexport nyní skončí na evropském trhu, což by časem mohlo zvýšit energetickou závislost zemí EU na Rusku a zároveň snížit ceny pro samotné Evropany kvůli výsledný převis nabídky.
Jak Brusel ve snaze najít takovou konfiguraci sankcí, která by nepoškodila Evropu, dospěl k tomu, že restrikce nakonec nijak zvlášť nepoškodí ani Rusko, zkoumala energetická analytička Jana Fortuna speciálně pro Novou Evropu.
S vypuknutím ruské války na Ukrajině začala většina evropských zemí opouštět ruské energetické zdroje – a docela úspěšně . Od roku 2021 do roku 2023 klesl podíl ruské ropy na energetické bilanci EU z 25 % na 4,6 %, podíl nafty z 53 % na 2,9 % a potrubního plynu ze 40 % na 8 %.
Toho však bylo za prvé dosaženo prostřednictvím rozhodnutí národních vlád a jen zřídka bylo možné dohodnout se na společné sankční politice pro EU. Zadruhé, celou tu dobu EU pokračovala v dovozu zkapalněného zemního plynu (LNG) z Ruska, který do evropských přístavů dorazil z ruských arktických polí na tankerech.
Čtrnáctý balíček sankcí proti Rusku , který EU přijala minulý týden, poprvé zahrnoval ekonomická omezení ruského LNG. Brusel zakázal Rusku jeho reexport přes evropské přístavy do třetích zemí.
V současnosti je většina ruského LNG dováženého EU určena pro spotřebu v samotné Evropě a menší část je určena k dalšímu prodeji do jiných zemí. Právě na tento reexportovaný plyn EU uvalila sankce.
Zákaz se vztahuje na všechny operace nakládky a vykládky v přístavech EU a teritoriálních vodách a je zaměřen na roztříštění přepravní části dodávek ruského plynu. Brusel bude zároveň nadále dovážet ruský LNG pro vlastní potřebu a také jej přeprodávat v rámci samotné Evropské unie.
![Tanker LNG bunkr "Dmitrij Mendělejev" společnosti Gazprom Neft v Baltském moři poblíž přístavu Ust-Luga, Rusko, 14. července 2023. Foto: Olesya Astakhova / Reuters / Scanpix / LETA](https://novayagazeta.eu/static/records/2d9f363478be408eb02d553bc3dbc669.jpeg)
Tanker LNG bunkr "Dmitrij Mendělejev" společnosti Gazprom Neft v Baltském moři poblíž přístavu Ust-Luga, Rusko, 14. července 2023. Foto: Olesya Astakhova / Reuters / Scanpix / LETA
Překládací místa
V Rusku se většina zemního plynu vyrábí v Arktidě. Existuje také několik závodů na zkapalněný plyn a námořní terminály, kde se plyn nakládá do tankerů LNG třídy ledu. Pouze oni mohou vzít ruské palivo z arktických vod, zamrzlé po většinu roku, a dodat je do vod Evropy bez ledu.
Zde probíhá tzv. překládka ve specializovaných přístavech: plyn je překládán z ledových nosičů plynu na menší konvenční tankery LNG a posílán dále do Turecka, Indie, Číny a jihovýchodní Asie.
Tak se ruský LNG dostává na světové trhy od listopadu do června, kdy je Severní ledový oceán pokrytý ledem. V letních měsících, kdy je Severní mořská cesta uvolněna pro plavbu, přestává být překladiště v Evropě jediným ekonomicky životaschopným koridorem a ruské tankery mohou přes Beringovu úžinu plout přímo do Asie.
Rusko je dnes jediným významným světovým vývozcem LNG, který se pravidelně uchyluje k překládce . V Evropě má k tomu speciálně vybavené přístavy pouze pět zemí : Velká Británie, Nizozemsko, Belgie, Francie a Španělsko. Británie uzavřela Rusku přístup do svých přístavů již v roce 2022, krátce po začátku války. Nizozemsko ukončilo spolupráci s Ruskem v oblasti reexportu v roce 2023. A tady
Belgie, Francie a Španělsko nadále poskytují služby překládky do Ruska: v posledních letech byly hlavními vstupními body ruského LNG do Evropy španělský přístav Bilbao, francouzský Montoir de Bretagne a belgické Zeebrugge.
V případě Španělska plyn z ruských ledových tankerů prochází místními skladovacími zařízeními, než je odeslán do Asie, takže je extrémně obtížné sledovat, jaké procento ruského LNG je dále prodáno do třetích zemí. Podle propočtů Angelose Koutsis, experta na energetickou politiku z belgické ekologické organizace Bond Beter Leefmilieu, činil v letech 2022 a 2023 objem reexportů přes Španělsko asi 0,3 a 0,4 milionu tun plynu.
Ve Francii se v tomto období prodalo více - asi 1 a 1,2 milionu tun. Novatek zde uzavřel jednu z nejdelších smluv – do roku 2041 – s francouzskou ropnou a plynárenskou společností TotalEnergies, která nakupuje 1 milion tun LNG z Ruska pro reexport do celého světa.
Belgie podle Kutsis zpracovala v posledních letech nejpůsobivější objemy ruského LNG: přibližně 2,7–3,2 milionů tun ročně. Belgický provozovatel plynárenské infrastruktury Fluxys nejen podepsal 20letý kontrakt na překládku LNG se společností Novatek , ale také speciálně rozšířil terminál v Zeebrugge tak, aby komplex nádrží ideálně odpovídal kapacitě ruského ledového tankeru. To umožnilo přístavu překládat až 8 milionů tun LNG ročně.
Kapacity belgického překladiště využívá zejména německá ropná a plynárenská společnost SEFE - před válkou Gazprom Germania . V roce 2022 byla dceřiná společnost Gazpromu německou vládou znárodněna, ale ponechala si staré smlouvy: například stále ročně přeprodává 2,5 milionu tun LNG z Ruska do Indie.
To vše dělá z Belgie a zejména terminálu v Zeebrugge hlavní uzel ruského reexportu v Evropě: v posledních letech tato země obsluhovala v průměru 72 % všech překládkových operací ruským LNG.
Po zavedení nového balíčku sankcí se však Rusko již nebude moci spoléhat na překládku LNG v evropských přístavech.
Očekává se, že zákaz postihne především společnost Novatek, největšího ruského vývozce LNG, na kterou se nicméně dosud nevztahovaly sankce EU (vlastníky firmy jsou podnikatelé Leonid Mikhelson a Gennadij Timčenko, TotalEnergies a Gazprom). Novatek například vlastní projekt Yamal LNG, největší ruský podnik na výrobu LNG a jeho hlavního dodavatele do zemí EU . Právě zařízení Yamal LNG podporují smlouvy Novatek s evropskými dovozci, podepsané před válkou. Většina z nich je dlouhodobá (15–20 let) a jde o dodávky na evropský trh v celkovém objemu až 17 milionů tun LNG ročně.
![Tanker LNG při nakládání na pobřežním terminálu zkapalněného zemního plynu. Foto: Evgeny Kharitonov / Alamy / Vida Press](https://novayagazeta.eu/static/records/e0903a4518b841fd88442d605efc9b5f.jpeg)
Tanker LNG při nakládání na pobřežním terminálu zkapalněného zemního plynu. Foto: Evgeny Kharitonov / Alamy / Vida Press
Nákladově efektivní sankce
Většina expertů označuje současný zákaz reexportu LNG za zmírněnou verzi sankcí, protože EU již více než rok diskutuje o možnosti jeho úplného zrušení, a to i pro domácí spotřebu.
Země EU se však po měsíci bouřlivých diskusí rozhodly prozatím neriskovat a pouze zakázat přeprodej ruského LNG do třetích zemí. Dnes je Rusko spolu se Spojenými státy hlavním dodavatelem LNG do EU. Odchod Moskvy by vedl k nedostatku na trhu s pohonnými hmotami a ke zdražení. Belgie, Španělsko a Francie jsou vysoce závislé na ruských dodávkách: nyní plyn z Jamalu pokrývá 49 %, 32 % a 27 % jejich poptávky po LNG.
Navíc se zdá, že EU ve snaze nenarušit svou vlastní energetickou bezpečnost zvolila pro sebe ekonomicky nejvýhodnější scénář sankcí a nyní bude z těchto omezení dokonce těžit.
Poté, co vstoupí v platnost čtrnáctý balíček, bude na vnitřním trhu EU zachováno více ruského LNG: namísto překládky a reexportu budou evropští dovozci prodávat další objemy ruského plynu v samotné Evropě. A protože se tím zvýší dostupné zásoby plynu – Rusko bude mít problém přesměrovat své dodávky procházející přístavy EU – budou moci Evropané nakupovat LNG za sníženou cenu. Navíc přítomnost dodatečných objemů plynu na trhu sama o sobě omezí růst tržních cen.
A konečně, LNG prodávaný na evropském trhu lze stejným způsobem prodávat dále do třetích zemí: dávka plynu musí projít pouze rukama místních obchodníků nebo energetické sítě země, takže transakce za jeho další prodej již nepřipadá v úvahu. reexport a nepodléhá sankcím.
V důsledku sankcí by neměly vzniknout vážné problémy těm zemím, do kterých směřovala většina přeloženého LNG. Například Čína, hlavní odběratel ruského reexportovaného LNG v Asii, jím pokryla méně než 1 % své poptávky . Kromě toho mají země, společnosti a obchodníci nakupující LNG z Ruska působivé množství času: sankce vstoupí v platnost až v březnu 2025 . Přechodové období potrvá devět měsíců a Rusku poskytne další celou zimní sezónu s překládkou podle starých pravidel.
Žádné znatelné ztráty
Při oznámení nového balíčku sankcí je Rada EU označila za „ těžkou ránu “, která sníží ruské „významné příjmy z prodeje a přepravy LNG“. Angelos Koutsis, který připravil zprávu o důsledcích sankcí pro belgický Bond Beter Leefmilieu , se také domnívá, že bez překládky v Evropě se ruské projekty na LNG v Arktidě mohou stát ekonomicky neživotaschopnými: především kvůli nedostatku přepravců plynu na ledu.
Faktem je, že Rusko nyní používá k plavbě Severním ledovým oceánem pouze 15 tankerů ledové třídy: dodávají LNG do bodu, kde ho mohou nabrat běžné nákladní tankery, a spěchají zpět do arktických továren pro další várku. Je možné hledat nové uzly a kotviště ve Středozemním moři , ale není to rentabilní: ledové tankery budou muset plout na mnohem delší vzdálenosti, což výrazně sníží exportní potenciál arktických projektů – flotila nemusí stačit.
Většina ruských a západních expertů se však shoduje, že nová omezení nezpůsobí žádné vážné škody ruskému hospodářství a energetickému sektoru.
Z krátkodobého hlediska znamenají sankce pro ruské dodavatele narušení logistiky, zvýšení nákladů a snížení zisků spolu se zúžením prodejních trhů. Výrobci, kteří ztratili přístup k evropským překládacím kapacitám, se pokusí změnit trasy a přebudovat dopravní cestu, což si vyžádá navýšení flotily tankerů. Z dlouhodobého hlediska ale situace u soudů nevypadá tak kriticky.
Pro přímé dodávky LNG do Asie má Rusko stále Severní námořní cestu, která je od června do října bez ledu. A v zimě může Rusko organizovat překládku LNG ve svých vlastních teritoriálních vodách:
například v Murmanské oblasti, v Kaliningradu nebo na Kamčatce. Technicky není nutné vybavit celý přístav a skladovací zařízení lze překládat z ledového tankeru do běžného přímo na moři pomocí systému „ ship to ship “.
![Vladimir Putin na slavnostním zahájení první linky na zkapalňování zemního plynu v rámci projektu Arctic LNG-2, červenec 2020. Foto Konstantin Zavrazhin / Kreml](https://novayagazeta.eu/static/records/5bac6c20a38f47409f17cbf44a751576.jpeg)
Vladimir Putin na slavnostním zahájení první linky na zkapalňování zemního plynu v rámci projektu Arctic LNG-2, červenec 2020. Foto Konstantin Zavrazhin / Kreml
Novatek již několik let vyvíjí vlastní překladiště v Barentsově moři u pobřeží Murmanské oblasti a v roce 2023 zde přeložil 1,3 milionu tun LNG – více než na francouzském překladišti Montoir de Bretagne, i když stále poměrně malý v roce srovnání s celkovými objemy. Z Murmansku dodávají tankery jiné než ledové třídy ruský LNG do celého světa. To je méně pohodlné a méně ziskové, ale ne natolik , aby se prodej LNG stal zcela nerentabilním. Novatek navíc postavil dva plovoucí zásobníky LNG pro své překladiště a plánuje tam celoročně přeložit až 20 milionů tun plynu.
Brusel asi přesně chápe, jak je Rusko schopno reorganizovat infrastrukturu pro export LNG. Plovoucí zásobníky proto již podléhaly červnovým sankcím jako specializovaná plavidla na LNG – a podle Kutsise to připravuje půdu pro úplný zákaz ruského LNG v budoucnu.
Zatím ale zákaz reexportu neovlivní většinu ruských příjmů z LNG. Podle Centra pro studium energie a čistého ovzduší (CREA) by Kreml mohl ztratit pouze čtvrtinu příjmů z prodeje LNG , které loni činily 8 miliard eur . Vždyť dodávky plynu do Asie s překládkou v samotných evropských přístavech tvoří jen asi 10 % veškerého ruského exportu LNG.
Zákaz reexportu přijatý Evropany změní logiku obchodních toků LNG, ale je nepravděpodobné, že by odstranil objemy ruského plynu z evropského trhu. Objem zásilek z arktických elektráren LNG se pravděpodobně nezmění , takže Novatek nebo Gazprom utrpí malé ztráty - a i ty lze poměrně rychle kompenzovat dodatečným prodejem v Evropě.
V důsledku toho nelze vyloučit scénář, kdy nové sankce zvýší podíl ruského LNG na evropském trhu.
![Protest požadující zákaz ruského zkapalněného zemního plynu v Bruselu, Belgii, 30. října 2023. Foto: Didier Lebrun / Foto novinky / Imago Images / Scanpix / LETA (upraveno)](https://novayagazeta.eu/static/records/30249d1be38b4fc6908812e6b82d2532.jpeg)
Protest požadující zákaz ruského zkapalněného zemního plynu v Bruselu, Belgii, 30. října 2023. Foto: Didier Lebrun / Foto novinky / Imago Images / Scanpix / LETA (upraveno)
Krok vpřed – dva kroky vzad
Tím, že se EU poprvé zaměřila na ruský plyn ve čtrnáctém balíčku sankcí, se snaží učinit další krok v realizaci přijaté strategie opuštění ruských energetických zdrojů do roku 2027. Pravda, blok se zatím pohybuje ke svému cíli extrémně pomalu a někdy i opačným směrem.
Evropské země tak nejenže neodmítají dlouhodobé kontrakty, ale zvyšují objem nákupů LNG. Mezi lety 2021 a 2023 vzrostly dodávky ruského LNG do Evropy o 11 % , Španělsko zdvojnásobilo své nákupy a Belgie ztrojnásobilo své nákupy. V roce 2022 začalo Řecko poprvé nakupovat ruský LNG. V prvních pěti měsících roku 2024 dovezla EU o 15 % více ruského LNG než ve stejném období loňského roku a v květnu překonala dokonce i Spojené státy.
Konfigurace aktuálně přijatých sankcí je taková, že i když krátkodobě sníží příjmy ruských společností, lze tuto ztrátu celkem snadno kompenzovat reorganizací infrastruktury a prodejem LNG v rámci samotné Evropy. A zákaz rozhodně nepřinutí Rusko, nyní čtvrtý největší vývozce LNG na světě, aby opustilo své velké plány na ztrojnásobení dodávek do roku 2030 a rozšíření vývozu LNG do celého světa. Sankce EU a USA tento plán prodraží a ztíží, ale je nepravděpodobné, že by tomu zabránily.
Přidat komentář